PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Nic od tebe nebudu čekat...
5. DÍL
...jen mě nech tě vídat.
Slibuju, že mě neuvidí.
Ne, to není správné.
Vím, jak se cítíš, ale...
Mluvím o tobě.
Ty mě neuvidíš.
Říkal jsem ti to.
Přišel jsem tam za tebou.
Nepřemýšlel jsem, jen jsem tě chtěl vidět,
ale když jsem uviděl Gi-seoka...
Přišlo mi, jako by mi někdo říkal, že bych to neměl dělat.
Takže?
Já tě nenachytám...
a budeš mě sledovat tajně?
Pokud mi to dovolíš.
- Když řekneš, že ne... - Jistě, že ne.
Nemůžu ti to dovolit.
Jasně. Z tvého pohledu to nedává smysl.
Jaký je můj pohled?
Když víš, že tě někdo potají sleduje...
Koho to zajímá?
Řekl jsi, že tě neuvidím.
Pak bych o tom nevěděla, takže by to bylo jedno.
Já jsem ten problém.
Ano.
Můžeš mě vidět, kdy chceš.
Ale co mám tedy dělat?
Mám ti také dát svolení, abys mě tajně špehoval?
Proč myslíš jen na sebe?
Záleží jen na tvém štěstí?
Nezáleží ti na mně?
Proč jsi vždycky takový sobec?
Mám si dovolit být opravdu sobec?
Ne.
MOJE HOLKA
Měli bychom to skončit.
Cestou sem jsem přemýšlel.
Pokud to neskončíme,
přijdeš kvůli svým přelétavým emocím o hodně.
A pak přijde další bolest.
Neříkám to, abych zněl jako dobrý člověk.
Byl jsem sobecký.
Abych k tobě byl upřímnější,
oddával jsem se emocím, které jsem myslel, že už nepocítím.
Byl jsem zbrklý.
Pořád mám trapné, patetické myšlenky.
Pokud to bude pokračovat, bude ze mě úplný zoufalec.
No dobře,
ale co mám tedy dělat?
Nevím. Tohle mě zabíjí.
Fakt myslíš, že ti to uvěřím?
Tvař se, že mi věříš.
Prosím tě.
Pomoz mi.
Nakonec se stejně vezmou.
Takovým tempem by mohli promarnit další rok,
tak jen říkám, že bychom na ně měli zatlačit.
Takhle bych to nepopsala.
Spíš jako „Jsem tu jediný dospělý, tak mě musí každý poslouchat.“
Nevíš, jak se Čong-in cítí?
Protože se jí nelíbilo, žes učil na její škole,
začala držet hladovku
a tak ji přeložili do jiné školy.
Když cítí, že má v něčem pravdu,
musí to tak udělat, ať se děje cokoli.
Proč myslíš, že Seo-in měla takovou varovnou poznámku?
Tak něco udělej, když myslíš, že ji tak dobře znáš.
Nejsi nic než pozorovatel.
Proto si děvčata myslí, že jsem panovačný.
Ty ale jsi panovačný.
A co? Mám jen čekat, se stane?
Čong-in má určitě plán.
Má silný smysl pro zodpovědnost.
Setkám se s ní a zjistím, co se děje.
Musím běžet.
Ahoj.
- Mami. - Hej, počkej!
Božínku. Už to je dávno, Čong-in.
Ano, ahoj.
- Tak my půjdeme. - Dobře.
- Ahoj příště. - Dobře, měj se.
Ahoj.
Nechceš zajít na oběd?
Proč bych s tebou chodila na oběd?
Mami.
Vteřinku.
- Ukaž, cos dneska dělala. - Bože.
Mami, prosím.
Respektuješ mě jako svou matku?
Jak jsi mi to mohla tajit?
Kdybych tehdy Čae-in neviděla,
stále bys to skrývala.
Ne, neskrývala.
Zaprvé, překvapilo mě, že je zpět.
A měla jsem toho hodně.
Čeho?
Máš pořád tu samou práci.
A hrozilas nám, abychom o svatbě nezačínali.
Co tě tak zaměstnává?
Bože, kdy jsem ti vyhrožovala?
Souhlasila jsi, že to táta přehnal.
Začínáš být naštvaná a ani nemáš výčitky.
Omlouvám se.
Co se týče Čae-in, promluvím o tom s tátou.
Ona není jediný problém.
Seo-in se u nás zastavila a vyváděla.
Ano? Co říkala?
Co tím myslíš?
Víš něco, co já nevím?
Ne, jen že k Seo-in to nesedí.
No...
Nevím, co se stalo se Si-hunem, ale taky k nám přišel
a mluvil o tom, jak bychom tě měli popohnat, aby ses už vdala.
A co se stalo?
Co myslíš?
Seo-in řekla tátovi, ať tě nedonutí dopadnout jako ona.
- Mami. - Ano?
Jakého muže bych si měla vzít?
Co Gi-seok?
Myslíš, že to nevyjde?
Hádky a rozepře vás můžou sblížit.
Není lehké takové pouto rozdělit.
Neříkám, že se rozcházíme.
Nemůžeš kontrolovat, co chce tvé srdce.
To už tu bylo až mockrát.
- A co tohle? Je to prosté. - Vypadá to přesně jak to druhé.
- Bože, začíná mě bolet hlava. - Možná tohle...
Zapomeň na zvláštní téma.
Například: „Kniha roku z mé knihovny“.
A co něco jednoduchého?
Ano, líbí se mi, jak je to prosté. Co ty na to?
„Nečekaně ty“?
Co?
Chci říct...
Na koho to myslíš?
No, na nikoho konkrétního.
Pořád je to sezónní téma, ale přidala jsem něco.
Obvykle máme na té recenzi stejné účastníky.
Když ale lidé uvidí název „Nečekaně ty“,
mohli by si i ti, co tam nebyli, myslet:
„Může se účastnit i někdo jako já?“
Mohlo by to být motivující.
Blbý nápad, co?
Tak ho škrtneme.
Moc se mi to líbí.
Konečně máme naše téma!
Je to úžasné.
- Čong-in, seš skvělá. - Zní to dobře?
- Ano. - Je to parádní.
Je to dost dobré.
A ještě krabičku amlodipinu, prosím.
Ah, lékaři z interny už ho nepředepisují.
Tak to můžete z objednávky škrtnout.
Ano.
Dobře, děkuji.
Víš, že je to výjimečná šance.
Ano, vím o tom.
Proto jsem dlouze a těžce přemýšlela.
Jak tedy může být odpověď ne?
Mrzí mě to.
Nepotřebuju tvou omluvu.
Neříkej, že nezvládneš ten tlak,
protože já ani ti nahoře ti tuhle výmluvu nespolkneme.
Čím to je? Musíš mít jiný důvod.
Určitě jsi dostala jinou nabídku.
Ne, tak to vůbec není.
Každý to říká.
Každý se tváří překvapeně a pak skončí.
Jestli tomu chceš věřit, prosím.
Pokud to není ten důvod, proč jsi taková?
Nemám co ti říct. Mrzí mě to.
Já se z tebe zblázním.
Celá budova jsou kliniky,
takže lehko najdeš nové pacienty.
Ohledně přepravy, poblíž je stanice metra.
Majitel kliniky by se nestěhoval, kdyby neměl zdravotní problémy.
Pan Sin vlastní ty zařízení a přístroje tu?
Jistě. Všechno jsme pro něj nachystali, včetně dekorací.
Takže kdy to můžu vzít?
Vezmeš to?
Zavolej mi, až si promluvíš s majitelem budovy.
Podepíšu nájemní smlouvu.
Ale ta budova je nová,
takže záloha a nájem jsou vysoké. Už jsem to říkal?
Na tom vůbec nezáleží.
Jen chci velkou slevu na to vybavení a přístroje.
To zní dobře. Spolupracujeme léta, takže to půjde.
A kdy můžeš mít připravenou tu zálohu a poplatky?
Nejdřív se posnaž s tím vyjednáváním.
Dobře.
Myslíš, že bych to zkoušel, kdybych si to nemohl dovolit?
- Tak jsem to nemyslel. - Tak?
- Zjisti, co se dá dělat. - Dobře, zjistím.
- Díky. - Už běž.
- Dobře, ozvu se. - Dobře.
Bože, každý mě tu štve.
Nestavil se teď někdy Si-hun?
Ano, setkali jsme se.
Říkal, že potřebuje půjčku.
Chce rozšířit svou kliniku.
Říkal, ať se potkáme.
Kdy by se ti to hodilo?
Zapomeň na to.
Na co?
Proč se s ním scházet?
Vymluv se o té půjčce a nezapojuj se.
Kvůli čemu?
Prostě proto.
Proč se zapojovat?
Říkal, že aktivně podpoří náš plán se vzít.
Co ten pohled?
Ty se opravdu nechceš vzít?
Co na to tvoji rodiče?
Pokud se to vyřeší,
uděláš to tak jako tak?
V tomhle bys neměl být tvrdohlavý.
Ty prostě nechceš prohrát, že?
Ne, že bys mě nechávala vyhrát.
- Gi-seoku. - Zapomeň na to. Změňme téma.
Proto se s tebou poslední dobou bojím trávit čas.
Vždycky se pohádáme.
Pořád se hádáme a já to nakonec svedu na svou náladovost.
Ani nevím, co už dál dělat.
Nastup si.
Co chceš?
Co chceš, abych udělal?
Nic. Prostě pojďme.
Nevezmeme se, dobře?
Tohle jsi přeci chtěla?
Nebudu to zmiňovat. Šťastná?
- Proboha. - Šťastná proč?
Myslíš, že jsem idiot,
protože jsem o tom nemluvila?
Myslíš, že bych nevěděla,
co si o mně tví rodiče myslí?
Víš vůbec, jaké to je,
být odsuzovaná?
Jak bych mohla být ráda, když vím, že mě nemají rádi?
Myslíš, že jsem blázen?
Ty bys byl nadšený?
- Čong-in, to je... - Nemluvila jsem o tom,
protože bych se cítila hrozně.
Musel jsi mě donutit o tom mluvit, abych se cítila tak na nic?
Proč musíš být tak zlý?
A říkat, že si mě chceš vzít?
Myslíš to doopravdy?
Alespoň na okamžik...
Bylo ti mě někdy líto?
Nikdy jsem neprosila o tvou lásku,
nebo tě nutila, aby sis mě vzal.
Jen doufám, že teď víš, jak se cítím.
Je to tak těžké?
Dobře, rozumím ti.
- Teď už vím. - Ne.
Věděl jsi to od začátku.
Jen jsi to pořád přehlížel.
To mě na tom bolí nejvíc.
ITALSKÁ RESTAURACE
- Ahoj. - Jsi tu brzo.
Dobrý den.
Máte něco na kocovinu?
Potřebuju něco silného.
Lék na kocovinu?
- Tady máte. - Kolik to dělá?
Je to 4 000 wonů.
Jsi tady.
To je pro Eun-ua.
Boty a oblečení po synovi.
Skoro je nenosil, některé jsou nové.
Děkuji.
Ta slečna, co ji vídáš, o Eun-u ví?
Už se nevídáme.
Mě neoblafneš.
Nesnažím se o to.
Vypadalo to, že někoho vídáš. Už to skončilo?
Mám na víc.
Běž. Běž odsud.
Běž už.
Dej mi to.
Věci jako tohle „Rozpočet pro nákup knih.“
Studenti nemají čas číst ani svoje učebnice.
A taky tohle: „rezervní fond“. Tohle škrtněte první.
Tady.
Rozpočet už je skoro hotový,
ale řekl jsem mu, aby škrtl ještě pár věcí.
Musíte být smutný, že jdete do důchodu.
Nutí vás odejít tak brzo. Mohl byste ještě pár let pracovat.
No, dělal jsem ve školství celý život.
Ale není to uspokojivé. Asi více věcí lituji.
Pracuje vaše druhá dcera stále v knihovně?
Ano, ale souvisí to s jejím studiem.
V čem je dobrá?
- Prosím? - Vaše dcera.
Musí být v něčem dobrá.
Víte,
vím, že je to moje dcera, ale je výjimečná v mnoha věcech.
Je chytrá, má své názory.
- Chci říct, že je... - Po kom je?
Po mně, samozřejmě.
Moje žena je přímý člověk
a Čong-in je stejná jako ona.
To je dobře.
Ano.
Proč se na ni ptáte?
Byl jsem zvědavý, jaká je.
Pojďme na oběd.
Hele.
Nebudeš se snad ženit?
Pořád jen sportuješ s kamarády.
Nesměj se.
No, kvůli tomu by ti utekla i ta nejvěrnější žena.
Vezmi rozum do hrsti.
Podívám se na rozvrh a dám ti vědět.
Dobře.
Vypadá to, jako že chce Gi-seok zase hrát o víkendu basket.
Jistě, zeptám se na to správce.
Jak jsem říkal předtím,
Čong-in vždy jedná dle svého přesvědčení
a je velmi přemýšlivá a přímá.
Jinak řečeno, nikdy by nikoho nezradila.
Vím, že je to vaše dcera, ale příliš jí nevěřte.
Jak myslíte, že jsem to dotáhl až sem?
I když to je moje dítě, nevěřím všemu, co slyším.
To samé platí pro vás. Nevěřím všemu, co říkáte
o vaší dceři.
Jak se opovažujete říkat, že nemluvím pravdu?
To bych si nedovolil.
A je to moje dcera, proboha. Tohle je absurdní.
Radši bych jí řekl, ať se nevdává.
Nikdy bych takhle nelhal.
Chápete, Čong-in možná není nejlepší partie,
ale nic jí nechybí.
Dobře. Jezte.
Rozejdu se s Gi-seokem.
To se ti ten lékárník tolik líbí?
Dost na to, abys skončila vztah?
Není to jediný důvod.
Asi mi neuvěříš.
Věřím, protože jsem nikdy váš vztah nepodporovala.
Ale vlastně říkáš, že ses rozhodla zradit svého přítele.
Je to jen špatné načasování.
Asi to není fér, ale je to zrada.
Tak s ním mám zůstat?
Bože.
Pokud s ním můžeš být, když miluješ jiného muže.
Nemůžeš se s ním rozejít.
Ne, že bys sama nemohla. Ale tvůj přítel tě nenechá odejít.
Neumí potlačit svou pýchu, takže to neudělá.
Co když ti na to přijde?
Co se stane, když ten hrdý muž zjistí, že ho porazil jiný?
Myslíš, že tě nechá jít?
A ten jiný není cizí. Chodili spolu na vysokou.
Na 100 procent tě nenechá jít.
Jak bychom se s bývalým mohli po šesti letech v klidu rozejít?
Protože v tom nebyl nikdo jiný.
Kdyby v tom byl někdo jiný,
pořád bychom spolu válčili.
Co už, je mi to jedno. Už s ním nemůžu být.
No, a ten lékárník na tebe čeká?
Nemůžu...
být ani s ním.
Takže s ním nebudeš, ani když se rozejdeš s přítelem?
Nevím jistě,
jestli mu můžu být po boku.
Počkej, to nechápu.
Co?
Vysvětlím ti to pak.
Bože, třesou se mi ruce.
- Kdy to můžu vyzvednout? - Pozítří.
Po cestě na nákupy je vyložím.
- Děkuji. - Není zač.
- Mějte se. - Vy taky. Nashle.
- Co si o tom myslíš? - Promiň? O čem?
Majitelka obchodu na rohu.
To je její dcera, co se dva roky zpátky rozvedla
a nastěhovala se k ní i s děckem.
Kvůli Či-hovi?
Jistě. Proč bych o tom jinak mluvila?
Nech ho být.
- Někoho si najde. - Božínku.
Takhle zestárne sám.
Nechci, aby byl takový,
ale přijde mi, že Či-ho marní svůj čas.
A co matka Eun-u? Nic o ní neví?
Chceš, aby Či-ho zase bláznil?
Ani ji nezmiňuj.
Můj koblížek je tady.
Eun-u.
Dobrý den. Hui-seong a Eun-u, že?
Hui-seongu, tvoje máma je tu.
Pokloň se. Nashle.
Eun-u, je tu tvoje babička.
Dneska snědl všechno jídlo a hrál si.
Eun-u, poklona.
- Nashle. - Nashle.
- Na shledanou zítra. Opatrujte se. - Ano, díky.
Užil sis s kamarády?
- Babi. - Ano?
- Kdy bude tatínek doma? - Proč se ptáš?
Knihovna.
Co?
Co je v té knihovně?
Ta, do které jsem tě vzala, je úplně stejná.
Ne, je jiná.
Pořád to říkáš, ale nevím proč je jiná.
Bylo tam něco výjimečného?
Nemůžu tě tam vzít, dokud mi to nepovíš.
Učitelka.
„Učitelka“?
V té knihovně byla učitelka?
Ano.
- Tatínek ji zná? - Ano.
- Jak se znají? - Nevím.
KAVÁRNA OLIVE CHICKEN
Ti, co za nic nestojí, vždycky investují do nejmodernějšího vybavení.
Kolikrát ti to musím říkat? Na mě nemáš.
No, řekněme, že máš lepší známky a tak.
Ale já mám lepší milostný život.
Uznáváš?
Jen balíš holky. To není milostný život.
Hele, když jsi chodil tehdy s tou holkou...
Omlouvám se.
Vždy, když jím tohle smažené kuře,
udiví mě, jak moc je dobré.
Kdybych investoval před lety do něčeho takového a vydělal na tom,
dneska bych asi cestoval po celém světě.
Jak jsi vůbec dostal práci v bance?
Každý mě má rád.
Manažer mě má taky rád.
Gi-seok.
Hele.
Jeho holka je tak krásná.
Pořád říká, že se vezmou,
ale myslím, že vlastně nechce.
Proč ne?
Jsou spolu už dlouho, víš.
Asi proto.
Jsou všechny páry po čase takové?
Tak proč jsou pořád spolu?
A co to dělá z ní?
Proč se na mě zlobíš?
O Jong-čae...
Asi opravdu pilně studuje.
Nemůžu se s ním spojit.
Nech ho být. Neruš ho.
Takže...
jaký je tvůj plán?
Nemůžeš zůstat bez práce navždy.
Nepodceňuj mě. Je spousta věcí, co můžu dělat.
Taky můžu mít spoustu brigád.
Mohla bych učit hru na klavír.
Taky malování a francouzštinu.
A konverzaci v angličtině.
Kde ses to všechno naučila?
Když jsi propadal u úřednické zkoušky.
Dobrý den, vítejte na Jazykové Exkurzi. Jsem I Seo-in.
Ministerstvo práce nedávno vydalo...
Co si o ní myslíš?
Moc jí fandím. Je skoro můj ideál.
Líbí se ti stydlivky?
Co? Vždyť je moderátorka.
- Já vím. - Jasně.
„Stydlivá“ k ní nesedí.
Myslím, že je sofistikovaná a elegantní.
„Elegantní“?
To určitě.
Kolik to je celkem?
Proč?
Hej.
Kdo ti píše?
Je to Hyeon-su.
Zrovna je na pivu s Či-hoem.
Přidáme se k nim. Pojď!
Bude to trapné.
Pokud nás uvidí, řeknou: „Hele, ti dva!“
Budou si něco domýšlet.
Bože, nebudou. Jsme jen kamarádi.
A řekneme jim, že jsme přišli za lékárníkem.
Hele, nemáš náhodou zájem o Či-hoa?
Pořád se na něj ptáš.
Proč? Žárlíš?
Ale!
Nesmysl. Nech toho.
No, nedělej si z Či-hoa srandu.
Proč ne?
Jen tak.
- Vídá se s někým? - Ano.
No, ne.
Někdo se mu líbí. Opravdu moc.
- Kdo je to? - Nejsem si jistý,
ale je do ní blázen.
Nikdy jsem ho neviděl tak poblázněného.
Fajn.
Co ta pozdní večeře?
Ještě jsi ani nedojedla.
Před jídlem jsem přemýšlela,
ale nemám moc chuť.
Mimochodem, lékárník má holku.
Je do ní blázen.
Moc nerandí,
ale teď je fakt zamilovaný.
Nejsi zvědavá, když je ten typ, co se nezamiluje jen tak?
Proč tě Či-ho tolik zajímá?
Či-ho?
Jak jinak mu mám říkat?
Nemůžu říct „ten kamarád“, jako říkáš tomu, co studuje.
Dávej si pozor, jak se chováš před ostatními.
Nebuď tak praštěná.
Abych nedělala tvému příteli ostudu?
Pokud to tak je, jsi trapnější než dřív.
Chybí mi má nebojácná sestra.
Si-hune, budu k tobě upřímný.
Máš teď chvilku?
Dneska je konference,
takže budu mít pacienty jen odpoledne.
Než banka schválí úvěr,
zvažuje schopnost člověka splácet.
Pokud přiznáš nižší příjmy,
abys platil nižší daně,
sníží se i hodnota úvěru, který můžeš dostat.
- A už sis vzal další dva úvěry... - Víš,
měl bych na to prostě zapomenout.
Někdo říkal, že úvěr bude jednodušší,
ale asi použiju své peníze,
i když to znamená vyšší daň.
Neuvěřitelné.
Omlouvám se.
V pořádku. Nic se nestalo.
Všechno je dobré.
Jen abys věděl, zmínil jsem tvé manželství před otcem
Čong-in u večeře.
Musíš na sobě zapracovat.
Co říkal?
Zatím sis jeho krásnou dceru nevzal,
jak může být šťastný?
Ale nenech se zastrašit. Bude to dobré.
Jak jsem řekl, pomůžu ti ji dostat.
Od toho rodina je.
Proto zášť mezi členy rodin tolik trvá.
Ale neříkám, že mě rozčiluje ta půjčka.
Nevykládej si to špatně.
Uvidím, co se s tou půjčkou dá dělat.
- Vidíš? Toho jsem se bál. - Ne, to je dobrý.
- Neměl bys... - Prosím.
Podívám se na to a dám ti vědět.
Děkuji.
Každopádně, o ten úvěr se moc neboj.
Proč bych měl?
S penězi vycházím dobře.
Samozřejmě.
Kdy se s vámi s Čong-in můžeme potkat?
Říkal jsem jí o tom.
Tento týden ne,
ale příští týden můžu kdykoli na večeři.
Můžeme se potkat, kde budeš chtít.
Nebo radši přijďte k nám domů.
Moje žena je slavná, tak je doma ráda.
- Že? - Jistě.
Obojí je fajn, takže klidně přijdeme.
- Dobře, tak ahoj u nás. - Jasně.
- Ahoj. - Měj se.
Pěkný den.
Chci s tebou mluvit. Pojďme se potkat.
Sakra.
Pojď dál.
Pane, dneska končíme.
- Ano, dobrá práce. - Nashle.
ZUBNÍ KLINIKA NAM SI-HUN
Dobrý den.
- Dáte si čaj? - Ne, díky.
Omlouvám se, že vás o to žádám,
ale mohla byste mi koupit něco na trávení?
Jistě.
- Dobrý den. - Ahoj.
Pojď dál.
Dala jsem dům k prodeji.
A co tvoje půjčka?
Jestli ji nemůžeš splatit rychle,
urychlím prodej domu.
To ale neurychlí rozvod, to víš.
Prodám ho tak jako tak,
tak mi dej své razítko.
Dej mi ho.
Nemám čas se pro něj vracet.
- To už tě nenechám. - Jako bys měla na výběr.
Vrať se sem.
Vidíš? Co uděláš?
- Jste v pořádku? - Já...
Proč jsi neodešla?
Děkuji.
Řekni mi, až to bude připravené. Uvidíme se.
Jasně.
Taky půjdu. Půjdeme spolu.
Ahoj zítra.
Mohla bych pomoct s papírováním.
Já taky, pokud tam bude něco na zub.
To mám za to všecko platit?
Běž už domů.
- Dobře. - Ahoj zítra.
Dneska nemůžu. Zavolám ti jindy.
Domluvili jste si schůzku?
Dneska nemůže.
Ta škaredá válka začala.
Hodně štěstí.
LÉKÁRNÍK
Volaný účastník je...
Proč mi to nebereš?
Takhle to teď bude?
Neslyšel jsem to, měl jsem vypnutý zvuk.
- Stalo se něco? - To je to těžké jen pro mě?
Jsi v pořádku?
Asi jsi úplně v pořádku.
To si děláš legraci?
Jsem ti na obtíž?
Otravuju tě?
Ano, otravuješ.
Neměla jsi sem chodit.
Proč jsi přišla?
Měli bychom se zase přestat bavit.
Co mám dělat, když sem jen tak přijdeš...
Už jsi měla večeři?
Co kdybychom zašli?
Co, ty mě zveš?
Proč tě mám zvát?
Musíš.
Jela jsem sem taxíkem.
Říkal jsem ti, abys nechodila.
To je ne?
Tak já půjdu domů.
Jsi sobec, víš to?
Máte zavřeno?
Ah, to jste vy.
Už končíme,
ale jste tu pravidelně, tak pojďte.
Posaďte se, prosím.
- Děkuji. - Děkuji.
Posaďme se tu.
Všechno tu je dobré, hlavně to pálivé kalguksu.
Tak to si dám.
Měl bys...
objednat sujebi, abych si mohla dát taky.
Tak to si dáme.
Jistě.
Jedno pálivé kalguksu a sujebi.
Hned to bude.
Asi to není tak dobré, jaks říkal.
Mohli jsme jít jinam.
Já už vlastně večeřel.
Musíš být asi v pohodě,
když pravidelně jíš.
Měl bych kvůli tobě ztratit chuť k jídlu?
Vypadá to, žes neztratil.
Je pro tebe těžké...
být se mnou v kontaktu?
Velmi.
Neměl jsem se s tebou zaplést.
Vypadám jako ubožačka?
Jsi horší.
V kolik zavírá ta kavárna, kde jsme byli?
Bude to otevřené i po večeři?
Nepůjdeš domů?
Můžu zůstat u tebe, když nepůjdu?
Ty jsi fakt něco.
Jsem ti opravdu...
na obtíž?
Přišla jsi, když jsem potřeboval prostor,
takže jistě, že jsi.
Pokud si dovolíme následovat svoje city,
bude pro mě mnohem těžší přestat.
Až se to stane,
věci pro tebe
budou mnohem těžší.
Takže až doteď
ses kvůli mně držel zpátky.
Proto jsem
ten idiot, který ani neobejmul
ženu, která plakala, po tom, co mě umlčela.
Jsem nula a ty jsi idiot.
Nechci, aby kvůli mně někdo trpěl,
tak už prosím od teď neplač.
Neplakala jsem kvůli tobě.
Vím, že nerada prohráváš,
ale nebuď se mnou tvrdohlavá.
Bude to jen tvoje ztráta.
Takže...
mám i dál nedělat nic?
Jsem tvůj kamarád.
Tak, jak jsi navrhla,
někdy...
spolu zajdeme na jídlo,
dáme si kávu,
popovídáme o tom, jak se máme.
To můžeme.
Ale já už asi nemůžu.
S tím já nemůžu nic dělat.
Zníš tak chladně.
Nevidíš, že to je pro mě utrpení?
Proč by mě to mělo zajímat?
A zase je tu ta zlá I Čong-in.
Teď ji uvidíš často.
Jsem známá potížistka.
Pomoz mi. Opravdu.
Potřebuju tě, Čong-in.
Co když nemůžu?
Tak se donuť.
- Ne. - Musíš.
Ty jsi...
pro mě moc dobrá.
Co ty tady?
Co tu děláš?
Měl jsem tu něco na práci.
Cože jste vy dva spolu?
My? Jsme teď kamarádi.
No, dobře...
Co?
Dveře se zavírají.
Čong-in!
Kam pořád chodíš, když nemáš, co dělat?
Mám dost práce, i když nic nemám.
Viděla jsem venku lékárníka.
Opravdu?
Asi pořád mluví se svým kámošem.
Byla jsi zas s tím studentem?
Říkala jsem, že jsme kamarádi.
Dovezl mě sem,
ale nemohla jsem ho pozvat na kafe,
protože bys mohla být proti.
Nejsem zas až takový snob.
- Tak ho pozvu dál. - Hej, Čae-in!
Zbláznila ses?
Moje sestra vás oba zve dál.
Měl bys jet vepředu.
No tak. Pojďme!
Tudy.
Pojďte dál. Čong-in!
Jasně.
Vezmi si tyhle papuče.
Pojď dál.
- Pojď. - Dobře.
Tak pojď dál.
Pojď dál.
Přímo tudy.
A jsme tu.
Říkej si, že jsi doma u kamarádky.
Děkuji.
Tak co budeme dělat?
Jak to mám vědět? Jsou to tví hosté.
Postavila jsem vodu na čaj.
Takže si dáme čaj? To je nuda.
- Máme ještě alkohol? - Vypila jsem ho...
Půjdu něco koupit.
Pojďme.
Půjdeme koupit drinky.
Obchod je odsud daleko a špatně se hledá.
- Pojďme. Bude to rychlé. - Ale...
Tak si vezmi mou kartu.
Seo-in mi dala nějaké peníze.
Haló?
O čem jsi chtěla mluvit?
Říkalas, že chceš mluvit.
Rozejděme se.
Je to tak u mého syna i tvé dcery.
Pokud nebudeme opatrní, skončí to špatně pro obě rodiny.
Nesmíme to rozhodnutí uspěchat.
Pořád zapomínám na starého Či-hoa.
Byl jsi zábavný, chytrý, soutěživý.
Můžu zase vidět tuhle tvou veselou verzi?
Prý někoho máš.
Musí pro tebe být vším.
Pro tebe už ne?
Bylo by divné, kdyby ano.
Ale potom by ses mohl odmilovat.
Nechal bych ji, kdyby to udělala.
Prostě ji necháš jít?
Nepomstil bych se, jen bych udělal scénu.
O svých blízkých musíš být objektivní.
Slepě jim věřit je skok do propasti.
Mohl by Gi-seok o tom lékárníkovi vědět?
Myslím, že nejsou z nejhoršího venku.
Ty jsi ta, co se mu líbí, že? Taky se ti líbí?
Líbí se mi. Gi-seok nic neví.
Dneska na to přijde.
Naštval jsem se, protože to vypadalo, že má jiného.
Chci se tě na něco zeptat.